Når solen står opp hver dag over travle bylandskap, suges solstrålene opp av betongjungler og asfaltveier, og kaster et nådeløst teppe av varme over byens gater. Dette er kjent som «urbane oppvarmingsøyer», hvor byer forvandles til badstuer som lagrer varmen og påvirker innbyggerne negativt. Selv klimaendringer kan løpe løpsk takket være denne varmen.
Men hvorfor eksisterer denne oppvarmingsøya i utgangspunktet? Finnes det måter å stoppe fenomenet før det er for sent? Klikk deg gjennom dette galleriet for å lese mer.
«Urbane oppvarmingsøyer» refererer til fenomenet der urbane områder opplever høyere temperaturer enn omkringliggende landlige områder. Sammenlignet med naturlandskap, opplever byer langt høyere temperaturer.
Denne effekten oppstår først og fremst på grunn av menneskelige aktiviteter og kreasjoner som byggematerialer, transport og energiforbruk. Men betongbygningene som finnes i tettsteder og byer er også bidragsfaktorer, siden de absorberer og holder på mer varme fra solen.
Bygninger, veier og annen infrastruktur absorberer varme på dagtid og frigjør varmen om natten, noe som bidrar til høye nattetemperaturer. Denne syklusen fortsetter i det uendelige og kan til og med forverres over tid.
Når hetebølger fra vær og klima kommer i kontakt med urbane områder, kan denne effekten forsterkes. Faktisk er helserisikoen for de som bor i byene, ofte forverret i slike perioder.
Det er mange konsekvenser for oppvarmingsøyer, som kan inkludere helseproblemer og til og med miljøpåvirkninger. En konsekvens er at det er økt etterspørsel etter kjøling i urbane områder, noe som gjør at det forbrukes mer energi og at flere klimagasser slippes fri i atmosfæren.
Høye temperaturer i byene kan forverre den lokale luftkvaliteten. Giftig ozon og forurensninger fra biler eller fabrikker er i hovedsak fanget nærmere bakken av varmen, noe som kan skape luftveisproblemer.
Opparmingsøyer kan forstyrre eller ødelegge lokale økosystemer, siden høyere temperaturer endrer dyrehabitater og plantevekst. Truet fauna blir ofte tvunget til å migrere til andre steder for å overleve, noe som kan svikte og føre til at de dør ut.
Høyere bytemperaturer har også evnen til å forårsake skogbranner i lokale økosystemer. Rundt om i verden har skogbranner vært kjent for å herje store områder av landskapet og forårsake helseproblemer for både dyr og mennesker.
Oppvarmingsøyer kan påvirke landbruket negativt, siden jordtemperaturen stiger, vil det endre planteveksten og reduserer avlingene. De som driver jordbruk kan oppleve store økonomiske tap, og bysamfunnene vil stå uten mat.
Høyere temperaturer i urbane områder kan påvirke vannkvaliteten og øke risikoen for sykdommer. Vannbårne sykdommer kan trives i høyere temperaturer, noe som gjør befolkningen i byene mer mottakelig for epidemier.
Den sårbare delen av befolkningen, som eldre og hjemløse, er uforholdsmessig påvirket av den urbane oppvarmingseffekten. Siden de er mer utsatt for helseproblemer og har ofte utilstrekkelige boforhold, kan de ikke i like stor grad beskyttes mot høyere temperaturer.
Hetebølger assosiert med effekten av den urbane oppvarmingsøyen, kan øke dødeligheten og sykehusinnleggelser på grunn av varmerelaterte sykdommer, spesielt blant de sårbare med begrenset tilgang til kjøleressurser.
Høye temperaturer i urbane områder kan redusere komfortnivåene utendørs, noe som setter begrensninger på muligheter for friluftsliv, sosialisering og fysisk aktivitet. Dette gjøres spesielt verre i varme perioder og sommermånedene.
Finnes det måter for å redusere denne oppvarmingseffekten? Heldigvis finnes flere lindrende strategier som kan implementeres, en av dem er å øke antallet grøntområder i byene, som parker og takhager.
Det å plante trær kan bidra til å skygge urbane overflater mot solen, noe som vil redusere varmeabsorpsjonen og også forbedre luftkvaliteten gjennom fotosyntese. Noen organisasjoner rundt om i verden prøver å implementere urbane skogbruksprogrammer som øker antallet trær og gir mer skygge.
En annen måte å dempe effekten av urbane oppvarmingsøyer, er å innlemme vanneffektiv landskapsarkitektur, som dryppvanning og planting av lokale plantearter. Dette bidrar til å spare vann og kjøle ned bymiljøene.
Utbyggere i urbane områder kan bruke spesifikke materialer som reflekterer solenergi i stedet for å absorbere, samt isolasjonsteknikker som kjøler ned innendørsrom. Dette vil redusere den generelle bytemperaturen og også energiforbruket.
Annen grønn infrastruktur kan inkludere regnhager og permeable fortau. Disse vil bidra til avrenning av overvann, og kan bidra til å kjøle urbane miljøer.
Siden mye varme fanges i urbane områder av luftforurensning, ville det være utrolig gunstig å fremme offentlig transport, sykling og gange. Utslipp fra biltrafikk blir kraftig redusert, sammen med varmen som genereres av trafikken.
Når overflater, som fortau og hustak males hvite, kan de bidra til å reflektere sollys og redusere varmeabsorpsjonen. Nå prøver forskerne imidlertid å utvikle spesialmaling som reduserer varmen ytterligere, siden tradisjonell maling delvis fortsatt kan bidra til oppvarmingseffekten.
Byplanleggere bør også benytte initiativer som bidrar til å redusere innvirkningen som byplanlegging har på miljøet. Beplantede gater og bruk av blandet areal kan bidra til å dempe effekten av den urban oppvarmingsøyen.
Vanninstallasjoner som fontener og dammer kan gi avkjøling, samtidig som de forbedrer den estetiske appellen til urbane områder. Dette er kanskje ikke alltid en mulig løsning, siden det er ganske mange byer rundt om i verden som har implementert forskrifter som forbyr bruk av vann til estetiske funksjoner.
Byer kan til og med finne det fordelaktig å implementere sonereguleringer og lover som prioriterer grøntområder og begrenser varmeabsorberende overflater, spesielt i sentrum av større byer.
Byområder bør også prioritere å lage kjølekorridorer, som er skyggelagte fortau og lineære grøntområder. Dette gjør det lettere å ferdes til fots og fotgjengerne blir også mindre utsatt for varme.
Ettersom klimaendringene blir en stadig en større og tilstedeværende trussel, investerer flere land i fornybar energi som en måte å dempe effektene. Den urbane oppvarmingsøya kan også reduseres gjennom slike energikilder, som blant annet vindturbiner og solcellepaneler.
Hvis byer skulle prioritere de som er mest såbare for varmen (som eldre og barn), vil det drastisk redusere helseutfordringene og forbedre motstandskraften i samfunnet mot ekstrem varme.
Samfunnsengasjement og utdanning er avgjørende for å øke bevisstheten om effekten av den urbane oppvarmingsøya og virkningene. Faktisk kan lokalsamfunn komme sammen for å plante trær og bygge grønn infrastruktur som hjelper hele nabolag.
Overvåking og evaluering av virkningene av varmedempende strategier, luftkvalitet og folkehelse hjelper myndighetene til å identifisere beste praksis og informerer fremtidig beslutningstaking og videreutvikling av retningslinjer og politikk.
Hvorfor byene er så varme
Er det varmere i byene enn på landsbygda?
LIVSSTIL Urban
Når solen står opp hver dag over travle bylandskap, suges solstrålene opp av betongjungler og asfaltveier, og kaster et nådeløst teppe av varme over byens gater. Dette er kjent som «urbane oppvarmingsøyer», hvor byer forvandles til badstuer som lagrer varmen og påvirker innbyggerne negativt. Selv klimaendringer kan løpe løpsk takket være denne varmen.
Men hvorfor eksisterer denne oppvarmingsøya i utgangspunktet? Finnes det måter å stoppe fenomenet før det er for sent? Klikk deg gjennom dette galleriet for å lese mer.