De siste angrepene fra den palestinske militante gruppen Hamas på israelske soldater og sivile, har sjokkert verden. Det har også den israelske responsen. Selv om det var dødelig, har overraskelsesangrepet resultert i hundrevis av ofre, med forferdelige utsikter til at mange flere dør ettersom konflikten ser ut til å eskalere etter at Israel formelt erklærte krig mot Hamas. Dessverre representerer denne siste konflikten nok en tragisk episode i den lange og bitre feiden mellom arabere og israelere. Men hva er opprinnelsen til denne tilsynelatende endeløse fiendtligheten som har drept tusenvis av mennesker og fordrevet millioner?
Klikk deg gjennom galleriet for å få en bedre forståelse av den pågående konflikten mellom Israel og Hamas.
Balfour-erklæringen var en uttalelse utstedt av den britiske regjeringen 2. november 1917, hvor de erklærte til fordel for «etableringen av en nasjonal stat for det jødiske folk i Palestina».
Den offentlige uttalelsen ble gitt av Arthur Balfour, den gang britisk utenriksminister under statsminister Lloyd George. Uttalelsen ble adressert til Lionel Walter Rothschild, et fremtredende medlem av det britiske jødiske samfunnet, brevet var kort, bare 67 ord, men innholdet ble opphavet til stridighetene i Palestina som fortsatt merkes godt den dag i dag.
Brevets innhold avslørte også regjeringens ønske om at «ingenting skal gjøres som kan skade de sivile og religiøse rettighetene til eksisterende ikke-jødiske samfunn i Palestina, eller rettighetene og den politiske statusen som jøder har i noe annet land.»
Etter andre verdenskrig og Holocaust, økte det internasjonalt presset for å opprette en jødisk stat i Palestina.
Men oppfordringer til en jødisk stat hadde blitt uttalt så langt tilbake som på slutten av 1800-tallet. Faktisk krevde den nyopprettede sionistbevegelsen like mye under den første sionistkongressen som ble avholdt i Basel i Sveits, i 1897.
Etter hvert ble det opprettet et britisk mandat i 1923 som varte til 1948. På bildet er Sir Herbert Samuel, tidligere britisk innenriksminister (iført trilbyhatten), som ankommer Jerusalem for å ta over som høykommissær for det britiske mandatet i Palestina. Han er ledsaget av Sir Edmund Allenby (til høyre), generalen som ledet erobringen av Jerusalem og Palestina mot det osmanske riket i 1917.
Mandatet for Palestina, var et Folkeforbundsmandat for britisk administrasjon av territoriene Palestina og Transjordan. Det ble opprettet i 1922 etter nederlaget til osmanske styrker på slutten av første verdenskrig. På bildet er britiske tropper som marsjerer i Palestina.
I løpet av denne perioden la britene til rette for en jødisk masseimmigrasjon, mange senere ankomster var de som flyktet fra nazismen i Europa.
Britene begynte å konfiskere land eid av palestinere og overlevere det til jødiske bosettere. Kibbutzbevegelsen, etablert allerede i 1910, blomstret.
Alarmert av landets skiftende demografi, ble en bølge av palestinsk nasjonalisme preget av en reaksjon på den sionistiske bevegelsen og på jødisk bosetting i Palestina. Jødiske immigranter møtte økt protest mot deres tilstedeværelse.
Forholdet tilspisset seg i 1936, med det såkalte arabiske opprøret, et populistisk nasjonalt opprør mot den britiske administrasjonen av Palestina-mandatet.
Palestinere tok til gatene og krevde arabisk uavhengighet og slutten på politikken med åpen jødisk immigrasjon og landkjøp. En generalstreik ble iverksatt. Tusenvis av arabere døde, med mange flere arrestert (bildet). Hovedformen for kollektiv avstraffelse brukt av de britiske styrkene var ødeleggelse av eiendom. Opprøret ble til slutt stanset i 1939.
Andre verdenskrig ledet oppmerksomheten bort fra Palestina-spørsmålet, men i 1947 vedtok FN resolusjon 181, kjent som delingsplanen.
Planen ba om deling av Palestina i arabiske og jødiske stater. Jødiske innbyggere feiret avgjørelsen (bildet). Palestinerne avviste imidlertid resolusjonen fordi den tildelte litt over halvparten av Palestina til den jødiske staten, inkludert det meste av den fruktbare kystregionen.
14. mai 1948 utløp det britiske mandatet. Samme dag ble staten Israel opprettet. Dagen etter, 15. mai, brøt Palestinakrigen ut.
Konflikten ble utløst da fem arabiske nasjoner: Jordan, Syria, Egypt, Irak og Libanon, invaderte territorium i det tidligere palestinske mandatet umiddelbart etter kunngjøringen av uavhengigheten til staten Israel.
Men selv før fiendtlighetene startet, var sionistiske paramilitære allerede i gang med en militær operasjon for å ødelegge palestinske byer og landsbyer, i et forsøk på å utvide grensene til den nye staten Israel.
Palestinakrigen endte i 1949 med israelsk seier. Anslagsvis 750 000 palestinere ble fordrevet i det de kalte Nakba, som betyr «katastrofe» på arabisk. På bildet er arabiske militærledere som overgir seg til jødiske styrker.
Ved slutten av krigen ble territoriet delt inn i tre deler: Staten Israel, Vestbredden (av Jordanelven) og Gazastripen. Dermed begynte flere tiår med regional spenning, spesielt mellom Israel og Egypt, Jordan og Syria.
I 1964 ble den palestinske frigjøringsorganisasjonen (PLO) opprettet. Et år senere ble det politiske partiet Fatah opprettet. 4. februar 1969 ble Fatah-grunnlegger Yasser Arafat (bildet), valgt til formann for PLO i Kairo. Dessverre seiret ikke freden.
Seksdagerskrigen begynte 5. juni 1967, med et forebyggende israelsk luftangrep i Egypt og Syria som svar på en rekke militære manøvrer av den egyptiske presidenten Abdel Gamal Nasser.
Dette ble fulgt av en bakkeoffensiv lansert på Sinaihalvøya, Golanhøydene, Gazastripen og Vestbredden.
En kort, men avgjørende konflikt. Innen 10. juni var krigen over med Israel som hadde erobret og okkupert resten av det historiske Palestina, inkludert Gazastripen, Vestbredden, Øst-Jerusalem, de syriske Golanhøydene og den egyptiske Sinai-halvøya. På bildet er David Ben-Gurion og Yitzhak Rabin som leder en gruppe soldater forbi Klippedomen på Tempelhøyden i gamle Jerusalem.
Yom Kippur-krigen, var en væpnet konflikt som ble utkjempet fra 6. til 25. oktober 1973. Stridende parter var Israel og en koalisjon av arabiske stater ledet av Egypt og Syria. Sammenstøtet resulterte ikke i betydelige gevinster for araberne, men i alle fall var terrorangrep utført av medlemmer av Folkefronten for frigjøring av Palestina og, spesielt Black September i München (bildet), fikk overskrifter over hele verden. .
Den 13. september 1993, var USAs president Bill Clinton vertskap for det historiske møtet mellom PLO-leder Yasser Arafat og Israels statsminister Yitzhak Rabin. Rabin og Arafat håndhilste for første gang etter at Israel og PLO signerte en avtale om palestinsk autonomi i de okkuperte områdene. Tragisk nok ble Rabin drept i 1995 av en israelsk ultranasjonalist ved navn Yigal Amir, som var radikalt imot statsministerens fredsinitiativ, spesielt signeringen av Oslo-avtalen.
I mellomtiden hadde en ny trussel mot Israels sikkerhet dukket opp, en palestinsk militant gruppe kjent som Hamas. En spin-off av den palestinske grenen av det muslimske brorskapet på slutten av 1980-tallet. Hamas, nå oppført av USA og Israel som en terrorgruppe, ville til slutt vinne den palestinske myndighetens parlamentsvalg i 2006, og avsette det mangeårige flertallspartiet Fatah.
Hamas ledet den andre intifadaen i september 2000, som varte i fem år (den første skjedde mellom desember 1987 og 1993). Opprøret ble fikk ytterligere drivkraft av den tidligere israelske statsministeren Ariel Sharons kontroversielle besøk i al-Aqsa-moskeen, det tredje helligste stedet i islam.
Israel svarte i juli 2003 med å bygge «forsvarsmuren», som skiller Israel fra Vestbredden, i den palestinske byen Qalqilya.
Ifølge Israels ambassade, er Hamas ansvarlig for noen av verdens mest barbariske terrorhandlinger. Disse inkluderer bussbombing og restaurant- og kaféskytinger. Mange blir utført av ensomme gjerningsmenn, som dør sammen med ofrene.
Amnesty International fordømmer i mellomtiden Israels «fortsatte undertrykkende og diskriminerende system for å styre palestinere i Israel og de okkuperte palestinske områdene (OPT)» som det også står, utgjør et «system for apartheid».
Kilder: (BBC) (Global Conflict Tracker) (Al Jazeera) (USAs utenriksdepartement) (Britannica) (CNN) (Amnesty International)
Forståelse av konflikten mellom Israel og Hamas
Hva er opprinnelsen bak de pågående angrepene i dette urolige området?
LIVSSTIL Israel
De siste angrepene fra den palestinske militante gruppen Hamas på israelske soldater og sivile, har sjokkert verden. Det har også den israelske responsen. Selv om det var dødelig, har overraskelsesangrepet resultert i hundrevis av ofre, med forferdelige utsikter til at mange flere dør ettersom konflikten ser ut til å eskalere etter at Israel formelt erklærte krig mot Hamas. Dessverre representerer denne siste konflikten nok en tragisk episode i den lange og bitre feiden mellom arabere og israelere. Men hva er opprinnelsen til denne tilsynelatende endeløse fiendtligheten som har drept tusenvis av mennesker og fordrevet millioner?
Klikk deg gjennom galleriet for å få en bedre forståelse av den pågående konflikten mellom Israel og Hamas.